FORDÍTOTTA: kareeka, nadi http://topgearhungary.blogspot.co.uk/
Jó estét, jó estét mindenkinek, köszönöm, nagyon köszönöm. Köszönöm.
- Hatalmas üdvözlet! - Szép.
Hatalmas üdvözlet. Köszönöm és üdvözlöm Önöket.
Üdvözlöm Önöket ebben a különleges műsorban,
hiszen ez itt a Karácsonyi Különkiadásunk.
Bizony, és idén ez egy kicsit más, mint lenni szokott.
- Igen, mert tulajdonképpen március közepe van. - Így van.
De a másság fő oka az az, hogy a producereink
azt mondták, próbáljuk ki magunkat a hosszú távú teherautó vezetésben.
- Ez nekem szó szerint a Mennyország. - Igen.
Azt mondták, vegyünk egy-egy kamiont és menjünk el velük oda,
amit a BBC a Mianmari Köztársaság Uniójának hív.
De mindenki más csak úgy hívja: Burma.
A találkozási pont egy hatalmas dísztér volt,
a régi főváros központjában, Rangoonban.
Én érkeztem először.
Én egy hifi rendszert vásároltam.
Van itt egy hangfal a plafonban,
az utas ülést kicserélték egy mélynyomóra,
és van itt két erősítő, összesen 2300 watt energiával.
Az benne a legjobb, hogy az árban benne volt ez a fésű,
és... egy teljes teherautó is.
1959-es évjáratú...
vagy 1976-os. Nem voltak benne teljesen biztosak.
Amit viszont biztosan tudunk, hogy az Isuzu készítette ezeket a sárvédőket,
ami elég fura, mivel a tengelyekre meg Mitsubishi van írva.
Óh!
Az ott James? Bizony, hogy ő az.
Ezt nem igazán nevezném teherautónak.
- Reggelt. - Kisteherautó, haver. - Mivan?
- Teherautót kellett hozni. - Ez egy teherautó.
- Ez egy kisteherautó. - Tulajdonképp ez egy daru, egy emelődarut vettem.
- Ez az, amire gondolok? - Oda nézz.
Egy daru, két fogantyú, hidraulikus karok, lábak...
Ráadásul a legújabb, high-tech műszerfallal van felszerelve.
Ez egy kupleráj.
Mit fog ez művelni a te kényszerbetegségeddel...
Hát én ragasztottam ezekre az izékre papírkákat, hogy szerintem mit lehet velük csinálni
"Veszély"... Ez meg mi? Ilyenem nekem is van.
- Muszáj volt egy kérdőjelet ráírnom. - Az enyém egy sportteherautó.
Sorhatos motor, hátsókerék meghajtás, dupla kipufogók.
A BMW 325i és ez, mint két tojás.
- Dübörgő hifi. - Tényleg?
- Komolyan. Meg akarod hallgatni? - Nem igazán. Szerintem eléggé...
Mindegy, ez aztán egyáltalán nem lesz idegesítő, az tuti.
- Meg kell kérezzek valamit. - Mit? - Miért van rajtad nyakkendő?
Mert én egy modern teherautó sofőr vagyok,
és a modern teherautó sofőrök elegánsak és frissek.
Azok az idők már lejártak, amikor úgy érkeztél meg,
hogy a kesztyűtartó tele volt kemény pornóval és tojásfolt volt a trikódon.
És ekkor érkezett meg Hammond,
akinek a kesztyűtartója tele volt pornóval, és tojásfolt volt a trikóján.
Mit szóltok?
Ez meg mi? Egy teherautó, vagy egy hindu templom?
- Ez itt alapos átalakítás esett át. - Valóban?
Nem csak a külső fejlesztésekről beszélek.
Azok is elég jelentősek, mint a lámpák és az apró izék, de ezt figyu...
Ó, Istenem.
- Egy teljes keret van körülötte, ez egy farm kamion. - Igen.
És emiatt elbírja azokat a hatalmas, tömör rakományokat.
- Miféle rakományt? - A termést. - Termést? Itt Burmában?
- Az Arany Háromszög hazájában? - Akkor szénát. - Nem. - Répát. - Nem.
- Káposztát. - Nem, hanem heroint.
Csak ezt termelik itt. Egy herointszállítót vettél.
Ide elég sok heroint fel tudnál pakolni, nem?
- Hammond, legyünk őszinték, ez az ülés ez egy templomi pad. - Igen.
Úgy néz ki, mint az a vasúti kocsi, amiben Agatha Christie utazott.
James meg egy kisteherautót vett.
Ennyire messze állt meg, vagy ennyire kicsi a járműve?
Ahogy Jeremy teherautójának fényezésében gyönyörködtünk, megérkezett a feladatunk.
Én igazából ha belegondolok, elég izgatott vagyunk! Itt vagyunk, ezekkel.
"1943-ban a japán fogva tartóik arra kötelezték a
brit, ausztrál és holland katonai foglyaikat, hogy építsék meg az egész
Délkelet-Ázsián átívelő Burmai Vasutat.
Az erőfeszítéseiket és a szenvedéseiket a Híd a Kwai folyón című film
örökítette meg. Nektek is pont ezt kell tennetek.
A folyón átívelő hidat kell építenetek, ami elég erős ahhoz,
hogy elbírja a teherautóitokat."
- Én semmit nem tudok a hídépítésről. - Hidat kell építeni?
- Mégis mekkora hidat kell építenünk? - Ja, mégis mekkorát?
- A tiednek mekkora a súlya? - Kábé ezer tonna. - Azt hiszem, ennél csak rosszabb lesz.
- Ugye azt mondták, hogy hosszú távú teherautó-vezetés... - Igen.
"Az egyetlen gond, hogy el kell jutnotok a kérdéses folyóhoz,
ami Thaiföldön van."
- A Kwai folyó nem Thaiföldön van. - De igen.
- A Kwai folyó Thaiföldön van. - Ott lenne? Hol van Thaiföld? - De az nem...?
Komolyan mondom, a Kwai folyóról
mindenki azt hiszi, hogy Burmában van, de nem, hanem Thaiföldön.
Szóval építünk egy hidat a Kwai Folyón.
- Mint Alec Guinness. - Én nem tudok hidat építeni.
Hatalmas lelkesedéssel megkezdtük az utazásunkat.
Elindultunk.
Ó, igen.
Rájöttünk, hogy a legjobb módja, hogy a folyóhoz érjünk,
ha átmegyünk Burmán
a legészakibb thaiföldi határáig.
A hihetetlen 2000 kilométeres utazás alatt
találtunk furcsa új városokat, amikben senki nem volt,
hegyvidékeket egyenesen a Jurassic Parkból,
baktériumokkal teli folyókat, és részt vettünk egy bulin,
amihez képest az Apokalipszis Most zárójelenete egy csendes, otthonülős este volt.
És mindezt azokban a teherautókban éltük meg,
amik már induláskor sem működtek teljesen megfelelően.
Vannak itt műszerek, amik nem működnek.
Egyáltalán nem működnek, egyik sem.
Se az üzemanyagmérő, az olajnyomás mérő, vagy a töltöttség mérő,
de még a hőmérő se.
Ó, Uram Isten.
Á, ez nem az.
Semmi szinkron nincs ebben a váltóban,
így, amikor hármasból kettesbe, vagy mibe akarsz váltani,
ó, uramfia, dupla kuplungozni kell.
Így. Csak finomabban.
Ó!
Ó, Istenem.
Mennyivel megyek? A sebességmérő nem működik.
Ó, a macska rúgja meg! Ez a verda botrányos.
Ó!
Van egy kis holtjátéka a kormánynak.
Hadd meséljek kicsit a fékeimről. Nem igazán működnek.
Ha benyomom három centire a pedált, semmi nem történik,
de ha még egy millimétert benyomom, akkor úgy fog, hogy blokkolnak a kerekek.
Nincs kézifék, és nem én vagyok a hülye, mert mindenhol kerestem.
Nincs se 'pff-csuh', se kézi, se gomb.
Ráadásul a gépészeti problémák mellett
Rangoon gyalogosaival is meg kellett birkóznunk.
Ne vándoroljatok már az úton!
Hú, egy nagypapa a gyerekkel épp most sétált át a teherautód alatt.
Hú, még valaki átment alatta.
A gyalogosoknak fogalmuk sincs a közlekedésről. Egyáltalán semmi.
És volt még egy gondunk.
Az egyik ok, amiért nehéz itt vezetni,
hogy itt mindenki jobbkormányos autót vezet, ahogy azt Önök is látják,
de mégis a jobb oldalon közlekednek.
Ennek az oka, hogy 46 éven át Burma élén
egy Ne Win tábornok nevű csávó állt, aki teljesen őrült volt.
Valószínűleg vagy a csillagászai, vagy az álmai vezérelték.
Egyik reggel felébredt, és azt gondolta:
"Az országom nagyon balra húz politikailag,
ezt ki kell javítanom úgy,
hogy mindenkinek az út jobb oldalán kell közlekednie."
Ez igazán a buszon utazók életét nehezíti meg.
Mindjárt látni is fogjuk, ahogy egy busz lehúzódik az út szélére,
a buszmegállóba, de minden utas az útra fog leszállni,
mivel a busz az út bal oldalán megy, tehát az ajtók...
Tiszta őrültség!
Most biztosan azon gondolkodnak, hogy
miért nem vesznek már balkormányos autókat az emberek...
...és hogy őszinte legyek, én is ezen gondolkodom.
Mégis a legnagyobb gondunk az volt, hogy James mutatta az irányt.
James, meg kell mondjam, ez nem lesz jó.
Bocsi! Bocsi!
Hogy lehet, hogy James soha nem oda landol a repülőjével, ahova akar?
Rendben, ez lesz a jó irány.
- Nem ez volt a jó irány. - Egyáltalán be fogok férni oda?
- Figyeld azt a jobb oldali táblát Hammond. - Ez nevetségesen szűk!
Ahogy kompenzáltam a kidöntött gyümölcsök értékét...
Köszönöm. Nem, nem! Ó, értem már, szóval nem elég.
...Hammond életében először megtudta,
milyen hátrányai vannak, ha valaki magas.
Várunk egy kicsit, ezek a kábelek... ezek nagyon alacsonyan vannak.
Ó, Istenem.
- Arra gondoltam, ha a darummal felemelem... - Csak ezzel az eggyel van baj, ugye?
Igen, felemelem, átjössz alatta, én meg ráddobom,
aztán simán végigcsúszik az autód tetején.
- Csináljuk. - Mit szólna öt ropogós angol fonthoz?
Gyere. Gyere.
Még nem rázott halálra az áram.
Még mindig nem rázott halálra.
Nekem ez nem tetszik! Ó, mindenki meg fog halni!
BENG!
Egy lyukat vágtál a kamionom tetejébe!
James... Miért mozog... Mozog a teherautód, James!
- Belementél a csörlőddel a... - Húzd be a kéziféket.
- Nincs kéziféke. - Hogy érted, hogy nincs kéziféke?
Úgy, hogy nincs kéziféke!
Káoszt okoztunk.
Elromlott.
- Hű, ez meg mi volt?! - James, fáj a fejem!
Még soha nem koncentráltam ennyire!
- Bocsi. - Nem hinném, hogy ott át fog menni.
Bocsi. Bocsi.
Nos, a jó hír az, hogy megtettünk három kilométert.
Szerencsére végre kitörtünk a szűk utcákból.
A halálomon vagyok. Bal láb, folyamatos sebesség váltás...
Édes Istenem.
Rükverc.
Hármas... Ó, Jézusom.
Várunk egy percet.
Ha elhagyom az alacsony tartományokat, be tudom tenni hármasba,
és végülis otthagyhatom egész napra.
Háhá! Micsoda ragyogó ötlet.
Ó, igen.
Nincs többé sebességváltás.
Ez nem igazán alacsony tartományú.
Mi ez, ha nem egy alacsony tartományú sebváltó?
Ó, Istenem!
A kamionom kettészakadt.
Miután elmagyaráztam Jeremy-nek, hogy egy billenős teherautót vásárolt,
CW McCall-lal kellett szót értenem a CB rádión.
- Hé, James. - Helló.
- Megvan. - Mi van meg?
Hát a becenevem.
Az lesz a nevem, hogy Színes Szarvas.
- Lerövidíthetem arra, hogy Színes Szar? - Neked mi lesz a neved?
Én mondjuk lehetnék James, mert hogy ez a nevem.
Színes Szarvas!
Rangoon külvárosában egy emlékhelyet találtunk,
ahol 27 000 Nemzetközösségi katona
vesztette életét, a második világháborúban.
Ez emlékeztetett minket arra, hogy a Híd a Kwai folyón című film
több volt, mint egy vasárnap délutáni mozi.
"A japán őrmester felvette a pozícióját, felemelte a csákány nyelét,
és akkorát csapott Smith hátára, hogy az még egy bikát is kiterített volna.
Most már minden gengsztert komolyan vettek.
Később nem sokat lehetett látni, csak a csákány nyélek
emelkedését és esését a csapat tagjainak feje fölött,
és az émelyítő puffanásokat, amelyeket a vonagló, rugdalózó testekre mértek,
amiket újra és újra visszahúztak, csak hogy megint leüthessék őket.
Bill Smith folyamatosan bőgött, hogy ő már 50 éves,
és kegyelmet kér, de eredménytelenül..."
Az volt az igazi tragédia, hogy ez a 27 000 ember
Burma felszabadításáért halt meg,
ami közvetlenül a háború után Nagy Britanniáé lett,
és aztán egy hitvány diktátor kezébe került.
Miközben James még mindig a térképet olvasta, mi már a vidéki utakon voltunk,
és reméltük, hogy ott már kevésbé lesz stresszes a vezetés.
A rohadt életbe!
Ez volt az első satufékem, teljesen blokkolt a fék.
Eltűnt a második sebességi fokozat.
Itt is van.
Jeremy, az a busz épp megelőz téged, teljesen őrült.
Nézzék, én próbálok, de nem tudok sebességet váltani.
Teltek-múltak a kilométerek és az órák.
Áu! Áu!
Egy templomi padon ülök, az Isten szerelmére.
A térdem... áh!
Áu! Áu!
A térdem! Áu!
Éppen megy le a nap.
Csodálatos, oda nézzenek.
És miután a nap befejezte a lemenését,
a dolgok már nem voltak annyira csodálatosak.
Az a bringás lány egyszerűen láthatatlan.
Ott egy lámpák nélküli kismotor
ott meg egy lámpák nélküli bicikli,
és alig látom őket, and I can't really see them,
mert a fényszóróim, hogy is mondjam, olyanok, mint a világító rudak a lekvárban.
Te látsz valamit, Hammond?
Semmit sem.
Szó szerint csak a saját hülye tükörképemet látom a szélvédőn.
Jézus, annyira félek, hogy elütök egy gyalogost,
már nem is érdekel, hogy fáj a térdem.
Hű!
Úgy látszik, két féle állása van a fényszóróknak:
vagy teljes reflektor, vagy teljesen kikapcsolt.
Ez egy teherautó, egyetlen fényszóróval középen, így a legutolsó másodpercig azt hisszük,
hogy az egy motor, amikor meg nem! Hanem egy hatalmas kamion!
Rettenetesen álmos vagyok. Pontosan 12 órája vezetek mrá.
Nagy Britanniában ez már illegális lenne.
De most már nagyon közel vagyunk a mai szállásunkhoz.
Két kínzó órával később el is értük.
- Tudjátok mit? Ez olyan, mint egy kamionos otthona. - Itt fogunk éjszakázni?
A producerek azt mondták igen, és hogy a szobánk az emeleten van.
- Ó, ez nem olyan rossz! - Nem olyan rossz? - Nem.
Ó, Jézusom.
- A történelem legrosszabb alvása volt. - Ez nem volt alvás.
- Emiatt nem. - Mégis mit csináltak?
Ezt.
Nézzétek, mit csináltam.
Mit csináltál?
Ez egy lábmerevítő, amivel tudok sebességet váltani. Megtámasztja a térdem.
- Menjünk. - Csak menjünk tovább, töröljük ezt ki...
Tudjátok van az a Kamionnal a Jégen Át-műsor, mindig azt mondják,
"Nagyon kemény a munkánk..." Hát befoghatják.
Mert nem hinném, hogy a jeges kamionosoknak
úgy kéne aludniuk, mint ennek a pasasnak.
Odanézzetek.
Mielőtt elindultunk, megnéztem a térképet, hogy mégis meddig jutottunk.
Nem? Itt? Ez biztos?
Itt.
- Mutasd. - Hammond.
Innen indultunk.
Erre megyünk, erre fel, és így erre.
Szerintetek most hol vagyunk ezen az úton?
Nem. Itt vagyunk.
Emlékeztek arra az elágazásra Rangoon után, ahol James balra ment?
Tegnap egész álló nap erre mentünk. 14-15 órán keresztül.
- Igen, de... - Banglades felé kanyarodtál.
James szerint vissza kellett volna mennünk egészen Rangoonig,
és onnan újrakezdeni, de a kezembe vettem az irányítást, és azt mondtam,
hogy egy kis utat kéne megtenni a hegyen át, és visszatérünk a jó útra.
Ez azt jelentette, hogy nagyon eltávolodunk a civilizációtól.
Úgy látszik, errefelé jobban szeretnek ráülni a teherautóra,
mint beleülni. Három vagy négy pasast is láttam
egy teherautó fülkéje tetején ülni.
Szóval ha hirtelen fékezni kell,
valószínűleg mindegyiküket elütik.
És még ennél is lehetett rosszabb.
Uh!
Megmondom őszintén, nem vagyok se fiatal, se kisportolt.
És itt szenvedek. Ez az utazás brutális.
A gond az, hogy a sportteherautó megélhetési munkákra
volt kitalálva,
arra, hogy öt-hat tonnányi cuccot cipeljen a hátán.
Anélkül a súly nélkül csak pattog össze-vissza.
Természetesen ezt nem akartam megosztani a kollégáimmal,
így amikor megálltunk teázni, megpróbáltam diszkréten orvosolni a problémát.
Téglákat dobál a kamionjára, hogy nagyobb legyen a súlya, és ettől jobb legyen, ugye?
Úgy látom. Ehhez azért elég sok tégla kell.
Miután én is erre a következtetésre jutottam,
úgy döntöttem, kölcsönveszem James bonyolult daruját.
Ezt nézni sem bírom.
Rendben.
- Mi a franc történik? - Mit tettél, te szerencsétlen?
Szerintem elkaptad a saját teherautódat.
Állj! Segítség! A térdem!
Megmentem a világot!
Ó, Jézusom. Állj! Tedd le!
El fogod törni a daru végét. És lefárasztod a teherautómat.
Épp most mentettem meg a világot azzal, hogy megbillentettem a teherautómat.
A téglák kiestek, a kézifék nincs behúzva.
- Mit tettél? - Be van húzva.
Ekkor inkább egy kevésbé high-tech megoldás mellett döntöttem.
És miután egy tonnányi téglát pakoltak fel hátra,
érezhető volt a különbség.
Nem tökéletes, de sokkalta jobb.
Ha több súlyt rakok rá, még kényelmesebb lesz.
Így a következő faluban vásároltam egy keveset a régió speciális magjaiból.
Mit csinál?
Azt hiszi, hogy heroint vett.
- Azt vettem. - Tényleg azt vett?
- Heroint vettem. - Ez rizs. - Ez nem rizs. - De, rizs.
Richard Hammond, hidd el nekem, hogy London utcáin
ez itt milliókat érne.
Nem, haver, a Tesco polcain, ott érne talán öt dollárt.
- Ez nem rizs! - Meg is főzöd majd borsóval?
Miután felpakoltam a heroint,
találtam egy nehéz, öreg farönköt,
és megkértem James-t, hogy azt is emelje be nekem.
Olyan hihetetlenül boldog.
A jól megpakolt sportteherautó teljesen átváltozott.
Ó, igen!
Itt egy bukkanó, meg se éreztem, mert a verdám fenséges.
Egy Rolls-Royce Phantomot vezetek.
Ennek ellenére a hegyekben azért volt egy kis hátránya.
Helló, James és Richard?
Mivan?
Ez az új csúcssebességem.
Ó, Istenem, azt hittem nem tudsz megelőzni egy kismotort.
Nem látom, ez most komoly?
Igen.
Akkora egy rohadék vagy.
Igen.
Ráadásul az út annyira szűk volt, hogy nem tudtuk megelőzni sem.
O-ó!
Meredek emelkedő.
Tövig kell nyomnom.
Azt kell mondjam, hogy gondban vagyunk.
Ez nevetséges! Alig mozgunk!
Nem, ennyi volt. Egy kicsit vissza kéne tolatnotok.
- Kell egy kis lendület. - Mivan? - Nem fogok tudni felmenni ezen a dombon.
Vissza kell tolatnotok.
Ne már, ez a domb kilométerek óta tart, tele hajtűkanyarokkal.
Nem fogok visszatolatni.
James, megtennéd, hogy elmagyarázod neki, mi folyik itt? Nem tudok előrefelé menni.
Én sem tudok visszatolatni.
Egyrészt, mert Hammond útban van, másrészt meg mert nem érdekel.
...és tele van kanyargó biciklisekkel is. Nem.
Hát, akkor csak egy lehetőség maradt. Meg kellett szabadulnom a súlytól.
Ó, ne.
Nem. Jeremy ez nem...
Egy igazi gyerek vagy, egy szeszélyes kis kölyök.
Azt akartátok, hogy menjek az útból.
Most már el tudok menni az útból.
Ezt nézzék! Ez az!
Most már csak úgy falja a dombokat a teherautóm.
Rendben. Nos...
Egy, két...
Amikor megálltam megjavítani a csomagtérajtómat, a többieknek sikerült utolérniük,
de ekkor nem voltak valami jókedvűek.
Egy új kódneved lesz ezentúl a rádión. Úgy foglak hívni, hogy Önző F***kalap.
És később sem lett sokkal jobb,
amikor az általam választott hegyi út kissé rosszra fordult.
Legyünk egészen őszinték, ez az út nem igazán út már.
Clarkson, te...
Ez nem tűnik igazi útnak. Át kell gázolnunk a folyón.
Így is van, bele a vízbe.
Kipörögnek a kerekek, csúnyán csúszkál.
Ó, igen.
A sportteherautónak sikerült, átment.
Jöhet az önelégült arc.
Lassú Uraság következett... és a kisteherautója.
Ez elég kellemetlen.
Valami... valami beszorult oda, érzem.
Le fogom törni az első tengelyt.
Hammond azon nyomban May segítségére sietett.
Megtollak.
Állj!
Ezután James megpróbálta kihúzatni magát,
amihez Hammond kamionját használta földi horgonyként.
Ted Nugent és George Michael segítenek egymáson.
Miután ez nem jött össze, én próbáltam meg kihúzni.
Három, kettő, egy, most!
De az sem sikerült.
Állj!
Ezután úgy döntött, hogy a saját daruját használja, ami egyből el is törött.
Tényleg teljesen beszorult, így drasztikus lépéshez kellett folyamodnunk.
Hammonddal megvutattuk ezt a kérdést és...
Nos, itt hagyjuk.
Egy olyan kisteherautót vett, aminek semmi tapadása nincs,
nem tud terepen menni,
és a hidraulikája is tönkre ment, szóval semmi nem működik rajta.
Könyörtelennek kell lenni ilyen körülmények között.
A darujával egy hasznos illető volt.
De nélküle nem más, mint egy száj, akit etetni kell
Én pedig lejátszottam még egy menetet a világ leginkább együttműködő sebváltójával.
Ó, ezt elszúrtam, megint mellé ment.
Itt nincs semmi.
Itt sincs semmi, na most megvan.
Tudtam, hogy ezeken a kanyargós utakon Hammond élete még ennél is rosszabb volt.
Ez nagyon idegesítő.
De én legalább mozogtam.
A helyzet a következő.
Egy nagyon segítőkész, helyi férfi mentett meg a kamionjával.
De még mindig nem tudom a nevét.
Kölcsönadta a hegesztőjét,
hogy megjavítsam a tengelyt, ami a daru szivattyúját működteti.
Mikor végeztem, az én úti lovagom kivontatott,
vissza a rendes talajra.
És innen szabadok vagyunk.
Muszáj lesz ezernyi chei-zu-boo-t mondanom ennek a férfinak.
Kilométerekkel előrébb, az elsők igen magasra kezdtek mászni.
Ó, ho-hó!
Wow!
Lenyűgöző volt a kilátás.
És a hegy csúcsán megálltunk körülnézni.
Tudod, mindig azt mondjuk, hogy Olaszország Isten versenypályája,
Kanada az éléskamrája, Németország pedig a műhelye.
Ez pedig a kertje.
Teljesen lenyűgöző.
Vontató Kapitány is nagyon élvezte volna a látványt de...
Katasztrófa.
Egy helyi pasas a markolójával, segítő jobbot nyújt.
Milyen jó, nem? Ilyen amikor a buddhizmus akcióba lép.
Át kellene térnem.
Bármi is vagyok most.
Messze, messze előtte, Hammond és én végre megtaláltuk az utat
ezzel bebiztosítva az első helyet.
Legnagyobb sebességbe kapcsolok.
Erről van szó. Ó igen!
Szörnyű a hangja.
Olyan mint Spanyolországban. Semmi sincs rajta.
Bevártuk egymást, és úgy folytattuk utunkat.
Burma vadonatúj fővárosába Naypyidaw-ba.
Ide, ahol a producerek ismét kunyhóban akartak elszállásolni.
De mivel melegünk volt, koszosak és viseltesek voltunk,
megegyeztünk velük és a város legjobb hotelje felé vettük az irányt.
Öblítős WC.
Álomra hajthatom a fejem.
Miután megtöltöttem ginnel.
Halgassák az esőt.
Olyan lesz, mint a zuhany alatt vagy olyasmi. 30 másodperc.
Egyetlen problémánk az volt, hogy ketten közülünk
nem voltak a helyhez méltóan öltözve.
Majd én beszélek.
- Jó estét Uram. - Jó estét.
Három szobát, legyen szíves.
Sajnálom, de nincs szabad szobánk Uram.
Teltház van.
Sajnálom Uram.
Másnap reggel egy újabb szörnyű éjszaka után,
úgy döntöttünk, hogy ami sok az sok, és megegyeztünk, hogy módosítanunk kell a kamionokat,
úgy, hogy megfeleljenek a Burmán keresztül tartó utazásunkhoz.
Tehát kerestünk egy műhelyt, felfogadtunk pár helybélit,
egész éjszakára
és másnap reggelre el is készültünk.
Minden módosítást amit elvégeztem
az a vágyam inspirált, hogy ne tűnjek ki a helyiek közül.
Ezért van rajta például lefelé néző Buddha,
szerencse elefánt, szerencse bagoly, ami nagyon fontos.
Jobb tükrei vannak,
jobb világítása, és láthatósági mellényt visel.
- Igen, akárcsak Te. Mi az a kazán ott a hátulján? - Az...
- Sört mérsz belőle? - Mi? Nem, sajnos.
Az a fékhűtő rendszer víztározója.
- Mint a versenykamionoknak van? - Pontosan olyan.
Permetez. Van egy kis kapcsolóm.
Vizet permetez a dobokra, és ettől hatékonyabb lejtmenetben.
- Nem hinném, hogy működik. - Én sem. - Mi az a doboz?
- Lég kondi. - Ettől, hogy lesz biztonságosabb? - Éberen tart.
- Tényleg? - Igen. - És őt is éberen tartja.
- Mert tönkre akarja majd tenni. - Igen.
Aztán Jeremy is megmutatta az ő munkáját.
- Miért ne lehetne kabrió teherautónk? - Mert szakad? - De nézz rá.
- Ez.. - Ez elég jó igazából. - Csodás. - Nagyon jó.
Shelby csíkozás. Sport embléma az oldalán.
Lakótér a hátuljában.
- Ólomból és ródiumból alkotva. - Igen?
Igen, hogy a plusz súly javítsa a menetkomfortot. Gyertek hátra.
Belül egy egyszerű letisztult háló. Shelby ágynemű, és ébenfa padló.
- Még több súly. Na mi van? - Csodásan néz ki.
És azt kell mondani Hammondé is.
- Hammond.fehér gumijaid vannak! - Ó, igen, igen!
- A rút kiskacsa hattyúvá vált. - Váó! - Jee.
- Nézzétek a kéményeimet. - Ne mondd, hogy azok a kipufogók.
Igen. Mindkét oldalon.
- És tényleg működnek...? - Itt van egy T elágazó.
- Várj, de így még alacsonyabb. - Igen. De nagyobb nem?
- A nagyobb jobb. De gyertek körbe, ez... Őszintén...
- Szökellt egy kicsit. - Ugrándozik. - Nagyon izgatott.
Én nagyon nagyon...Itt található a fürdő terület. Zuhanyzó.
- Van egy zuhanyzója. - De honnan jön a víz? Ha-ha! - Ha-ha rád!
Van egy tartály a tetején. Kb ekkora.
- A kilátóteraszomon. Hammond az egy vödör. Egy vödör.
Az egy távoli tartályt.
Ami éppen most,
gyűjti a tiszta, friss, éltető esővizet.
- Ez a konyha rész, a linóleum is ezt tükrözi. - Az micsoda?
Ott van egy szekrény.
Ott egy függőágy beépített szúnyoghálóval. És jobbra egy piatartó földgömb.
És Hammond még nem végzett.
Itt fent le tudok ülni, nézni a naplementét,
gyönyörködni a csillagokban, és inni a piás földgömbömből.
- Tudsz vendégeket fogadni? - Igen.
Szerintem kénytelen lesz, mert most eszembe jutott valami.
- Micsoda? - Neked nincs lakótered.
Ez nagyon jó meglátás. Elfelejtetted, te idióta.
Nem, és nem.
- Nos, de igen. - A kabinban fogsz aludni?
- Mert az ne lesz kényelmes. - Majd...majd meglátjuk.
Mielőtt elindultunk, megleptem a srácokat egy kis ajándékkal.
- Vettél nekünk egy plüssmacit? - Nem, az az enyém. - Igen?
- Igen, ez az én motorháztető díszem. - Magányos vagy? - Ez a te micsodád?
Motorháztető dísz a súly miatt. Ez a legnehezebb plüssmaci Burmában.
Hammondnak is vettem egy motorháztető díszt.
Váó! Ez csodaszép!
Tudom, hogy nincs órád, szóval most lesz egy a motorháztetődön.
- Tudod majd az időt. - Ó ez tényleg...
- Ez egy kiváló minőségű ajándék. - Ó, fantasztikus! Köszönöm.
Mindig is vágytam egy Shaolin kalapácsra.
A magángyűjteményemből van.
Miután a medvémet elkereszteltük Rudyard-nak, és felraktuk a sport teherautómra, elindultunk.
Máris sokkal jobb.
Ohh, várjunk csak.
Richard Hammond egy Poseidon Kaland remake-et csinál.
Nagy út állt még előttünk,
de előtte még át kellett vészelnünk Naypyidaw reggeli csúcsforgalmát.
Ez a csúcsforgalom nem olyan rossz mint hittem.
Az utak teljesen üresek voltak. És szélesek.
Egy, kettő, három, négy, öt, hat, hét, nyolc. Igen, 16 sáv van.
Várjunk, kiszélesedik.
Öt, hat, hét, nyolc, kilenc, tíz. Húsz..
Húsz sáv van.
Ez talán értelmetlen hülyeségnek tűnik, de valójában nem az.
A legtöbb várossal az a baj, hogy mikor növekszik,
egyszerűen nem tudja kezeleni azt.
Ez van Londonban, Rómában, Páriszban, Bangkokban, mindenhol.
Ez itt nem történhet meg.
Azt hiszem ez az egyetlen város ami
teljes egészében a jövőnek épült.
De a jövő még nem érkezett el.
Szóval, most, az egész hely szinte teljesen kihalt.
Még itt, a parlament épületének árnyékában is
zavartalanul focizhatunk az út közepén.
Biztos Űr.
- Burmai redőrség a Top Gear ellen. - Ó ne. - Csúcsforgalom. Vége a meccsnek.
Oda nézzetek, forgalom.
Igazából túl nedves idő volt, hogy focizgassunk.
Tehát, Hammond bosszúságára, gyorsulási versenyt rendeztünk a belvárosban.
Ez nem fair.
Az enyém is az a 6-4 literes soros 6 hengeres dízelem van mint Jeremy-nek.
És talán James-é is ilyen. De a fa busz nagyobb.
Nem fogunk dicsőségben fürödni öreglány.
- Katasztrofális kezdet. - Ott van!
Ez fájni fog, nagyon keményen kell, hogy pörgesselek.
- A sportkamion közeledik. - Közeledem.
- Közeledik. - Közeledem. Közeledem.
Ne!
115 km/h
- Gyerünk! - Igeen!
Édes a győzelem.
Második hely. De van egy darum.
Fék! Fék!
Oh, egy focilabda volt a fékpedál alatt. Ez nem jó.
Hammond, beértél már?
Még nem.
Miután Hammond nagy nehezen átlépte a célvonalat, elindultunk kifelé Naypyidaw-ból.
És hamarosan elkezdtük felfedezni a módosítások bizonyos hibáit.
Azt a...Ne...csak...nem, várjunk.
Most az üzletember esernyőm alól beszélek önöknek.
Körülbelül 15 percig kívül tartotta az esőt,
de most már befolyik, nem is kis mennyiségben.
Ó, hallom ahogy a kipufogóm lekaszálja a fákat.
Hammond, épp az önkormányzat munkáját végzed.
Olyan mintha egy hurrikán nyomában mennék.
Nevezzük át Pengés Pávának.
Hamarosan James megbűnhődött a gúnyolódás miatt.
Kivitelező Kapitány.
Az egyik hűtéscső. Nem kicsit odavertem.
Nos, van egy tradíciónk.
Ó ne! Hogy fogom megcsinálni nélkülük?
Magára hagytuk James-t, hogy egy érdekes előadást tarthasson...
Ha önök ezt egy lakatos műhelyből vagy egy műszaki főiskoláról
nézik, ez nem a megfelelő szerszám a munkára.
...aztán folytattuk utunkat.
Szerintem a füst nagy része az új tornyok alól jön be ide a kabinba.
Kiderült, hogy nem minden fejlesztésem hozott javulást.
A brit kukások azon egyszerű hagyományait követve,
hogy egy plüssmacit teszünk a teherutó orrára,
örömet hoz a burmai gyerekeknek.
Szeretik Rudyard-ot!
A délután közepére megint beértük egymást
és James kihasználta a mobil karbantartási szolgáltatásomat.
Ez egyáltalán nem veszélyes.
Olyan 8-10 centit.
Túl sok.
Nemsokára az út meredekké vált, és leszállt az éjj is.
Bekapcsoltam az általam felszerelt tetővilágítást.
Ó igen!
XXXXXXXXxxxxxx
Egy Pink Floyd koncert közepén vagyok.
Imádom ezt! A zaj, a káosz, a hőség...
Azt hiszem, hogy most vesztettem el az egyik ...
Ja, elvesztettem az egyik kéményemet.
De mennem kell tovább.
Mintha mi sem történt volna.
Eközben a sötétben James teljesen buddhistává vált.
Várjunk csak. Kaptam egy felvezető kutyát.
Húzd el a segged kutyus.
Ó, Istenem, adj erőt!
Szerintem azt a kutyát megszállta egy jóindulatú szellem.
Komolyan. Ha ez a kutya nem csinálja ezt,
akkor felhajtok a hídra és összeütközök a busszal.
Sajnos a buddhista kutya nem volt a környéken mikor 8 kilométerrel arrébb
megint lerobbantam.
Ez az, ami lejött. Ez a régi, ami darabokra tépte magát.
és forgás közben kihúzta a vezetéket
a vízhőfok mérőből. Szóval az nem működik többé.
Ez a teherautó szar.
Jóval előrébb Richard és én lélekben megint egy
kunyhóban töltött éjszakára készültünk.
De a Brit birodalomnak hála, nem így történt.
Egy itt töltött éjszaka után,
egy 1300 méter magas hegyen, egy kis faluban Burma közepén
ebben a furán furcsa de kényelmes Bournemouth hotelben
teljesen felfrissültünk.
És Hammond vezetésével,
elhagytuk a falut, mindössze pár óra alatt.
Várj! Ho ho hó!
Hó hó hó hó!
Ó Istenem....
Lassan. Oké?
Ó, köszönöm!
Tovább, jól van...
Egész nap lábujjhegyen lopakodunk a telefonkábelek alatt?
Nem, mert te előbb-utóbb lerobbansz.
Mindjárt elmentek egy motoros mellett.
Nézzétek a sisakját.
Elég határozott állásfoglalás.
Miután átfutottam a térképet,
úgy döntöttem, hogy egy csábító rövidítést veszünk igénybe.
Rendben, gyertek utánam.
Jó ötlet volt.
Ó édes Istenem...
Milyen más kalandokat tartogat még a rövidítésed Jeremy?
Földcsuszamlások, vagy lavina ...?
Ez csak egy kis trópusi hegyi eső. Mindjárt vége.
Vagy talán mégsem.
Nem, ez elég szörnyűnek tűnik.
Végül a festői úton feltűnt egy távoli település
ami eléggé...formabontó volt.
Az a jó, hogy ebben a kis városkában nincsenek alacsony vezetékek.
Ehelyett azonban, volt valami sokkal rosszabb.
Ó ne!
Ó ne. Ó ez rossz.
Beragadtam. Beragadtam.
Várj. Leparkolok és visszagyalogolok. Maradj vonalban.
Meguntam a Hammond kéményével kapcsolatos gondokat,
és elmentem körülnézni.
És találtam néhány helyit, akik valami focihoz hasonlót játszottak.
Ez zseniális ötlet. Egy szerzetest a játékvezető.
És cigizik.
Eközben a hídon, a falusiak kinyitották szerszámosládáikat.
Tényleg? Ha biztos vagy benne...
Oké.
Kiveszik az egész táblát.
- Nem veszik hasznomat. - Tudjuk.
Közben én belebotlottam egy egy Indiana Jones film jelenetbe.
Több száz van belőlük.
- Azt jelenti: "Gyorsan. Ez nehéz." - Ó, értem. Oké...
Hogy állunk James? Nem látom.
Jó...?
- Oké. Igen. - Átértünk?
Hurrá!
A várost elhagyva jól haladtunk.
Egészen addig...amíg.
Az üzemanyag mérőm... a piros tetején van.
Hm...nekem nincs üzemanyagmérőm.
Ami viszont nekem van, az egy ugyan olyan motor mint a tied,
egy sokkal nehezebb teherautóban. Szóval én még többet fogyasztok.
És itt a rövidítésem mentén,
nem voltak benzinkutak.
A mutató most
már majdnem teljesen a pirosban van.
A lehető legkisebb gázadással próbálok haladni,
épp, hogy mozgásban tartva.
A következő faluban James és én úgy döntöttünk, hogy lehúzódunk
és ellenőrizzük a tankunkat.
- Nincs üzemanyagom. - Semmi?
Egy csepp a pálca végén.
Mik a hírek?
Semmi. Úgy értem száraz. Nem tudom mivel jöttem eddig.
Ha kifogysz a gázolajból
- akkor utána át kell mosni a rendszert, nem? - Igen. - És ez órákig tart.
Nos, figyu. Miért nem mész és nézel körül a faluban, hátha találsz valamennyit?
- Miért én? - Te vagy a legfiatalabb és leg fittebb.
- Nos a te hibád, hogy ilyen helyzetbe kerültünk. - De öreg vagyok és melegem van.
Ez a te rövidítésed. Komolyan. Ha valaki elmegy körülnézni az te leszel haver.
Rendben, rendben, megyek én.
Üzemanyag. Gázolaj. Amennyi csak van. Igen.
Hogy mondják burmaiul, hogy gázolaj?
- Hogy mutogassam el, hogy gázolaj? - Mutass egy teherautót.
Brrr...aztán csináld ezt.
Aha, szóval egy parkinson kóros komornyik vagyok akinek fegyvere van.
Jeremy elindult.
És sokáig nem jött vissza.
Még mindig elég meleg.
- Ellenőriztem az olajat. - Tényleg? - A "Hid a Kwai folyón"-t olvasod?
- Igen, most ment be a kunyhóba... - Rossz hírek. - Mi van? Rossz hírek. - Micsoda?
Egy csepp gázolajat sem tudtam szerezni.
Azonban előálltam egy okos alternatívával.
Nem, te féleszű.
Nincs gázolaj ebben a faluban.
De a következőben van.
Szóval lóháton elmegyünk a következő faluba,
szerzünk gázolajat, és visszahozzuk a kamionokba.
- Nem a vadnyugaton vagyunk. - Én nem tudok lovagolni. - Sosem lovagoltál?
- Talán egy pónin mikor nyolc voltam de... - Ez ugyan olyan lesz. Nem?
- Nos, én nem használnám azt ott. - Atya gatya!
- Miért van öt lábuk a lovaknak Burmában? - Talán, hogy meg tudják fejni magukat.
Egész nap egy ló kolbászát fogjuk bámulni, vagy indulunk végre?
Nem megy valami jól...
Mivel én voltam a legtapasztaltabb lovas
én szálltam fel a vidám ötlábú ménre.
Fent vagyok.
Ó, mindenható Krisztus!
Helló ló!
Tesco-nak foglak hívni.
Vigyázz! Kész! Rajt!
Egy istállóban tartott lovat vettem. Hátrafelé megy.
Egy tolató lovat vettem.
Szerintem ha elndulunk akkor a tied követni fog minket.
James, meg tudnál fordulni, és felmenni oda? Gyerünk. Fordulj meg.
- Hogy kell megfordulni? - Tudja valaki, hogy kell elindítani egy burmai lovat?
Ez ez, a tiedet követi. Igen, nagyon jó.
- Irányító hátramenetben.. - Elindultam!
Ó igen!
Igen!
XXXXXXXXXxxxxxx
James hamarosan ízelítőt kapott, hogy milyen az utazás a sport teherautómban.
Összemorzsolódnak a heréim.
Áu, áu, áu, áu, áu, áu, áu...
Nézzék milyen anális akció folyik itt.
Az én lovam fel akar mászni a te lovad fenekére.
- Ó Jézus! Balesetet szenvedtünk. - Te menj előre.
Rémült vagyok!
Fájnak a golyóim!
Ó, hagyd ezt abba, kérlek ne verekedjetek.
- Gyia. - Nem foglak Tesco-nak hívni ha megígéred, hogy abbahagyod a verekedést.
Gyí!
- Séta. Erről van szó. Áu, áu, áu, áu, áu, áu, áu...
Isten az égben. Nincs már sok vissza James.
Jézus. Akarom mondani Buddha!
Néhány száz méterrel később,
Richard ménje úgy döntött, hogy szerelmes James kancájába.
Ó pi***ba!
Ó ba**ki!
Elment?
- Mi történt? - Erre lett kitenyésztve. Nem hibás.
A dolgok gyorsan még rosszabbá váltak.
Ez a doki, aki indul megvizsgálni Richardot,
de elakadt a kocsija.
Épp most szálltam le a tolató lovamról,
és őszintén mondom, nagyon fáj a herém.
Már látom miért kell leragasztani őket.
Richardnál csuklótörés gyanúját diagnosztizálták,
és négy órás útra indult, a legközelebbi korházig.
Szóval gyalog mentem a lovammal a következő faluba üzemanyagért,
majd kerestünk egy helyet, ahol tábort verhettünk éjszakára.
Amíg én a kilátásban gyönyörködtem,
James felfedte alvóhelyét.
Egy hegymászó sátor, a darujára akasztva.
Itt fogok pihenni, a fülke előtt.
Mert így ezek a harapós hangyák nem tudnak bejönni a sátorba és megenni.
Lehet, hogy rovar-biztos volt...
.. de nem hangszigetelt.
El akarok menni aludni.
De nem tudok ilyen lármában. Halgassák csak.
Másnap reggel felfedeztem, hogy Hammond visszatért.
Tehát csak egy ficam?
Ja. Semmi extra.
Mit kell ezzel csinálnod? Csak kormányozni...?
- Ja, nem lesz gond. - CSak ezt kell csinálnod...
- Ja, ez még megy. - Jól van.
És, hogy aludtál a teherautódban?
- Hm, elég jól. És te? - Jól.
James hol aludt végül? Mit csinált?
Van valami hülye high-tech hegymászó sátra a darura akasztva.
Miért van ott fent?
Nos...tudod, hogy horkol?
Aha...
Elég hangos, ezért egy kicsit messzebb raktam.
Jézusom!
Clarkson!
- Mi van? - Vicces.
- Nagyon vicces. - Igen. - Nem szeretem a magasságot,
- és nem szeretek kempingezni. - Én meg a horkolást nem szeretem.
Mi lenne ha tovább mennénk?
Miután Lolka és Bolka leengedtek,
megkezdtük a teherautó tartós tesztünk hetedik napját.
Még most sem térek magamhoz, hogy raktak gázolajat a kamionomba.
Úgy értem, ez a nagyvonalú gesztus. Feltéve, hogy gázolaj.
Ó ne.
- Hammond...Mi történt? - Elvesztettem a másik kéményem is.
Nos, mint azt tudod, mi nem tengerészgyalogosok vagyunk. Mi hagyunk embereket hátra.
Aha, túl meleg.
Ő...rendben...
Tele van hangyával... Ó ez egy hangyaboly.
Ez hiba volt. Áu.
Áu! Áu! Áu! Áu! Áu!
Ezek után úgy nézett ki, hogy ez megint
egy csapásokkal és balesetekkel teli nap lesz.
De igazából itt, Burma ezen részén,
megfelelően komolyak voltunk.
A mai egy nagy nap számunkra, mert épp Shan felé tartunk.
A Top Gear sok távoli helyen járt az évek során,
de ehhez hasonló helyen eddig még sosem.
Shan olyan Burma számára, mint Skócia Britannia számára.
Tulajdonképpen a része, de most el akar szakadni.
Tudjuk, hogy volt polgárháború is,
és jelenleg tűzszünet van.
Csak egy maréknyi nyugati járt itt eddig,
és természetesen TV műsort, még sosem engedtek be ide.
Mi vagyunk a legelsők.
Minden ember aki eddig harcolt, összejön ma este,
hogy köszöntsenek minket, itt Shan államban.
Kinek van whisky-je? Van skót whisky-d?
Elment a ki***ott kettes, és így a motor szét**dott a pi***ba.
Hammond, te idióta! Nekitolattál a sport teherautómnak!
- A híd építése 5:00-kor kezdődik. - Mi van?
Ugorj! Ugorj!
FORDÍTOTTA: kareeka, nadi http://topgearhungary.blogspot.co.uk/
www.tvsubtitles.net